E incredibil
Nu mai exista un astfel de oras in lume...
niciodata nu a existat...
Vorbesti de parca n-ai mai fi fost aici...
N-am venit suficient de mult, asta e problema.
Imagineaza-ti orasul asta cand ploua...
Imagineaza-ti-l in 1920, Parisul in anii '20.
pe ploaie, cu toti artistii si scriitorii...
De ce pe ploaie?
Ce e asa grozav in a fi ud?
Si imagineaza-ti cum ar fi sa ne mutam aici! Dupa nunta.
O, nu... Doamne, fereste. N-as putea trai altundeva decat in America.
Mi-as dori sa locuiesc aici si sa scriu romane
sa nu fiu nevoit sa scriu scenarii pentru filme...
As renunta imediat la casa din Beverly Hills, la piscina si tot restul.
Asculta. Aici a trait si a pictat Monet...
Suntem la jumatate de ora de oras!
Imagineaza-ti ca am locui aici. Am putea, daca romanul meu ar avea succes.
Esti indragostit de o iluzie.
Sunt indragostit de tine.
Ar trebui sa ne intoarcem in oras, cinam cu parintii mei.
Sa mergem.
Iata-i si pe turistii nostri.
De n-as mai vedea atatea bulevarde incantatoare...
Ce oras! Eu ma simt de parca as apartine acestui loc.
Ma vad mergand agale cu o paine sub brat, pe Rive gauche,
catre Café de Flore, sa ma scufund in scrisul cartii mele.
Heminghway numea asta "o sarbatoare in miscare"
Cu traficul asta, nimic nu e miscare.
Un toast pentru noul proiect al lui John in Paris.
Noroc... Noroc...
-Felicitari. -Multumesc.
Asa... O sa va spun adevarul.
Sunt foarte incantat de aceasta fuziune a firmei noastre cu francezii...
dar ca sa fiu sincer... nu sunt prea francofil.
John uraste politica lor.
Niciodata n-au fost prieteni ai SUA...
Pai, nu poti sa-i invinuiesti ca nu sar sa se bage in cusca aia de iepuri din Irak...
Draga, sa nu incepem cu asta...
Nu-i nimic rau daca eu si tatal tau nu avem aceeasi opinie despre asta...
Tatal tau tine cu aripa dreapta a partidului republican...
si eu cred ca trebuie sa fii complet sarit de pe fix ca sa faci asa ceva, dar...
Ok, ok...
Nu, nu. Asta nu inseamna ca nu ne respectam unul altuia opiniile, nu-i asa?
Stii ceva? Hai sa vorbim despre planurile de nunta, vreti?
-Inez? -Paul? Carol?
-Cum de sunteti aici? -Dar voi?
Paul and Carol Bates, vi-i prezint pe parintii mei.
Incantat sa va cunosc.
Pe Gil il cunoasteti.
Nu mi-ai spus ca veniti aici?
Nu, s-a intamplat brusc. Paul a fost chemat sa tina o prelegere la Sorbona.
-Sorbonne. -Sorbonne
Minunat!
Tata a venit aici pentru afaceri, si ne-am hotarat sa venim si noi.
Grozav, putem sa petrecem ceva timp impreuna.
Hmm, avem deja niste planuri, dar poate reusim...
Ce...?
Ce faceti maine? Noi mergem la Versailles.
Mor sa vad Versailles!
Dar maine trebuie sa mergem sa mancam la "Brasserie Lipp".
Da, deja am rezervat.
Stiti, am avut un profesor care a luat cina acolo odata, si l-a vazut pe James Joyce.
Acum mult timp. Si James Joyce manca varza calita si carnati.
Asta e toata povestea?
Nu e chiar o poveste, e mai mult o anecdota.
-De abia asteptam sa mergem la Versailles. -Grozav.
Sper sa nu fii si maine la fel de antisocial la Versailles.
Ce, am fost antisocial?
Asculta... se vedea clar ca nu vrei sa mergi.
Pai, sunt prietenii tai.
Si adevarul e ca nu il plac atat de mult cat il placi tu.
E un geniu! Mi-a cazut cu tronc cand eram la facultate.
-Iar Carol e si ea inteligenta. -Draga mea, este un pseudo-intelectual.
Gil... nu cred ca ar fi chemat sa predea la Sorbona, daca ar fi un pseudo-intelectual.
Mai bine i-ai da cartea ta sa o citeasca.
De ce?
Ca sa-si spuna parerea,
sa vedem daca merita sa te chinuiesti atat.
Ma chinuiesc, pentru ca sunt un scriitoras de Hollywood...
...si nu am scris niciodata literatura adevarata, pana acum.
Gil... iubitul meu... promite-mi ceva.
daca nu iese figura cu cartea, abandoneaza ideea...
va fi mai bine asa.
Studiourile de film te adora, le plac scenariile tale
Chiar vrei sa dai cu piciorul la tot, doar ca sa te chinuiesti?
Bine...
De ce ai face asta?
Imi amintesc ca Ludovic si-a mutat curtea aici in 1682.
Aici erau numai mlastini, iar in franceza veche
Versailles inseamna "teren destelenit"
Intr-adevar?
Partea din mijloc este in stil francez clasic.
E opera lui Louis Le Vau, Jules Mansart, si Charles Le Brun.
Exact.
Mi-ar placea o casa de vacanta ca asta.
-Te cred. -Si mie mi-ar placea.
Nu uita ca pe vremea aia nu aveau dusuri.
Unde vreti sa stati dupa ce va casatoriti?
-In Malibu. -Intr-o casuta...
in Paris cu ferestre mari. -La Bohème...
-Mai lipseste doar tuberculoza. -Exact. Multumesc.
Stiti, nu e tocmai in apele lui sa scrie un roman.
Intr-adevar?
Pai pana acum...
Oricum, toata lumea iti apreciaza scenariile. E usor sa scrii scenarii...
De ce nu le spui despre personajele tale? Despre ceea ce scrii acum?
A... nu-mi place sa vorbesc despre asta.
Nu trebuie sa povestesti tot. Doar putin despre personaje.
-Nu, nu. -Bine... Lucreaza intr-un "Magazin Nostalgia".
Ce-i ala?
Nu cumva este un magazin unde se vand papusi Shirley Temple,
si aparate de radio vechi? -Exact.
Niciodata nu am stiut cine cumpara asa ceva. Cui ii pasa? Mie nu.
Oamenii care traiesc in trecut.
Cei care cred ca ar fi fost fericiti daca ar fi trait cu multi ani in urma.
Si in ce epoca ai fi vrut sa traiesti, Miniver Cheevy?
Paris, anii 1920. Cand ploaia inca nu era radioactiva.
Inteleg, fara incalzire globala, televiziune, arme nucleare...
...cartelul drogurilor. -cliseele din filmele de groaza.
Realitatea e ca nostalgia inseamna negare. Negarea prezentului dureros.
Gil e un romantic total, ar fi fericit
sa traiasca intr-o continua negare.
si numele acestei teorii este complexul perioadei de aur.
-O. touché! -Da.
E vorba despre a considera in mod eronat ca ne-ar fi mai bine daca am trai
intr-o alta perioada de timp. Intelegeti?
Unii oameni isi imagineaza asta,
fiindca le e greu sa se adapteze sa traiasca in prezent.
Da. Asta e cea mai frumoasa verigheta.
Verigheta cu diamante.
Pe asta trebuie s-o luam. Si toata lumea o s-o vada
cand o sa mi-o puna pe deget.
Va fi un adevarat eveniment.
-Insa ce mi-as fi dorit eu... -Nu vreau sa discutam iar despre asta.
-Ai ales deja, ce sa mai zic. -Nu. Gil e inteligent,
si acum are si succes.
Doar ca ar vrea sa lase totul balta si sa se mute aici.
-Asa zice. -Ei bine, ma sperie.
Aceasta e cu siguranta cea mai faimoasa statuie a lui Rodin.
O copie a fost asezata langa mormantul lui. Rodin insusi si-a dorit
sa-i fie piatra de mormant si epitaf. -Chiar asa?
Daca nu ma insel, a murit de gripa in 1917.
-Cat de multe stie, nu-i asa? -Da.
Multe din operele lui Rodin au fost inspirate de sotia sa, Camille.
Da, Camille l-a inspirat, dar nu a fost sotia sa, ci amanta.
-Rose a fost sotia sa. -Nu, niciodata nu a fost casatorit cu Rose.
-Ba da, s-au casatorit in ultimul an al vietii lor. -Cred ca va inselati.
-Contrazici cumva ghidul? -Da, exact asta fac.
Sunt sigura de ceea ce spun, Monsieur.
Da, ea are dreptate. Tocmai am citit o biografie in doua volume despre Rodin,
si scria ca Rose a fost sotia lui, iar Camille amanta.
Unde ai citit asta, mai exact?
Da, am citit de curand, si am fost surprins, pentru ca si eu credeam ca si tine, ca e invers.
E o greseala comuna.
Onorati invitatia tatalui meu? La degustarea de vinuri?
Da, va fi extraordinar. Paul est un expert in vinuri frantuzesti.
-Glumesti. E adevarat?
-O, da... un expert.
Cand ai citit biografia lui Rodin?
-Eu? -Da.
De ce as citi asa ceva?
As alege un vin din California, dar Napa Valley e la 10000 km departare.
Hei, ce mai faci?
-Mergem? -Nu-mi place tipu' ala.
Sa mai degustam niste vinuri.
-Da. Hai aici. -Cum ti se pare asta?
Cred ca trebuie sa le degustam in mod stiintific,
si s-o luam de la capat cu toate. Nu stiu...
De ce esti asa de rosu?
Ce tot spui? Nu sunt rosu.
Esti rosu aprins.
Poate e de la feromonii pe care ii emani. Stii, feromonii ma innebunesc!
-Sex si alcool. -Da.
Aprinde dorinta, dar ucide eficacitatea.
L-ai incercat pe cel din '61? E divin.
Paul l-a ales.
Ce e? Ce, ce?
Un pic mai mult tanin decat cel din '59.
-Mie imi plac mai mult cele de genul asta. -Sunt de acord.
Suntem ceva mai vioi...
Carol si cu mine vom merge sa dansam intr-un loc minunat. Vreti sa veniti?
-Sigur, da... -Nu, nu vreau sa va stric cheful
dar am nevoie de niste aer proaspat. - Haide, vino!
Nu, nu, nu.
Desi, daca ai de gand sa stai acolo, obsedat de unde sunt iesirile de urgenta...
Daca nu vrea sa mearga, o sa il impart pe Paul cu tine. Sunt foarte altruista.
Iar Paul este un dansator minunat.
Nu, nu, nu. Daca n-ai nimic impotriva, as vrea doar sa fac cativa pasi,
...apoi sa ma bag in pat, si mergem altadata la dans.
Foarte bine, dar... eu pot sa ma duc, nu?
Vrei sa te duci?
Pai, da... Da! Nu sunt deloc obosita si chiar am chef sa dansez.
-Apoi ne vom vedea la hotel. -Bine.
O sa am mare grija de ea.
Chem un taxi.
Bine. Dar sa iei un taxi.
-Nu iau un taxi, voi merge pe jos. -Dar o sa te pierzi.
Nu. O sa merg pe jos.
E un scriitor bun? Ai citit ce scrie?
Nu lasa pe nimeni sa citeasca.
Pe nimeni?
Daca vrei, pot sa citesc eu, si sa scriu o critica.
-Ar fi grozav. -Da.
-Cred ca de asta are nevoie. -Nu strica niciodata.
Sa ii citeasca cineva romanul.
Dar sa nu il critici prea tare.
N-as face asta, stii doar.
Sunt sigura, macar atat te cunosc.
Problema e ca atunci cand vine vorba despre scrisul lui,
nu il intereseaza opinia celorlalti.
Clar.
-Ma scuzati. Vorbiti engleza? -Nu.
Hotel Bristol?
(clopote de miezul noptii)
-Haide! -Ce?
Haide! Vino! Treci in masina, te conducem.
Cred ca ma confundati.
-Hai odata! Sa mergem.
Ce? Nu prea inteleg, sunt destul de ametit.
Asta e un vechi Peugeot? Am un prieten colectionar in Beverly Hills.
Haide, haide. Ia un pahar. Vino sa petrecem in Paris
La petrecere? Bine.
Stai jos. Sa mergem in Paris. Haide!
Unde ma duceti, oameni buni? La petrecere.
Nu e corect, ca deja am baut destul vin in seara asta. Si acum sampanie!
Imi place sampania! Noaptea de abia incepe!
Let's fall in love
In Spain the best upper - sets do it.
Lithuanians and Letts do it
Let's do it, let's fall in love.
There you can go, if you want to.
The Dutch in old Amsterdam, do it.
Not to mention the Finns;
Folks in Siam, do it - think of Siamese twins.
Some ArgentInez, without means, do it,
People say in Boston even beans do it,
Let's do it, let's fall in love.
Romantic spon-ges they say, do it.
Oyster down in Oyster bay, do it.
Let's do it, let's fall in love.
Pari pierdut.
O, da... Esti din America?
La fel de mult cum e si Alabama.
Lipseste un gin bun la petrecerea asta. Tu cu ce te ocupi?
-Eu? Sunt scriitor. -Ce fel?
In momentul asta, scriu un roman.
Ah, da? Apropo, eu sunt Zelda.
Hei, Scott? Vino aici. E un scriitor. De unde?
California.
Scott Fitzgerald. Tu cine esti, batrane?
Gil... Ai acelasi nume ca si...
Ca si ce?
Deci, Scott Fitzgerald... si...
Scott si Zelda Fitzgerald... Familia Fitzgerald.
-Nu e minunata? -Ba da, ba da...
Ce coincidenta...
Are o sclipire ciudata in ochi...
stupefiat, anesteziat, lobotomizat ...
Nu, nu, nu. Ma tot uit la omul care canta la pian...
si, ma credeti sau nu, ii recunosc figura, dintr-o veche carte de muzica.
Sunt sigura ca as putea scrie versuri grozave pentru cantece...
dar n-as putea scrie muzica, am incercat deja.
dar cand ii ascult cantecele, realizez ca de fapt n-as putea scrie...
cine stie ce versuri, si ca adevaratul meu talent este sa beau.
Asta cu siguranta.
Dar... nu el a compus muzica asta, nu? E imposibil.
Asa... ce fel de carti scrii?
Lucrez la un.. auzit, unde ma aflu?
A, scuze, nu cunosti gazda?
Intre prieteni, am organizat o petrecere pentru Jean Cocteau.
Radeti de mine, nu?
Da, stiu ce gandesti. E plictisitor aici.
Si sunt gata sa merg altundeva. Sa mergem la _____.
Eu sunt plictisita, el e plictisit, toti suntem.
Suntem toti plictisiti.
Atunci sa mergem
Le spui lui Cole si Linda sa vina, si...
Gil... vrei sa vii?
E unul din cele mai grozave locuri din Paris.
Whiskey-ul e dinamita! "Bonsoir toute le monde" Une bouteille de Bourbon, svp
Salutari cordiale. Scuza-ma, am cam amestecat bauturile.
El este scriitor... Gil... nu?
-Gil Pender. -Hemingway.
Hemingway?
Ti-a placut cartea mea...
Mi-a placut? O ador! Toata opera ta!
E o carte buna, fiindca e o carte cinstita.
Asta face razboiul din oameni...
si nu e nimic bun sau nobil in a muri in noroi,
decat daca o faci cu demnitate.
si atunci nu e doar nobil... ci si curajos.
Mi-ai citit povestirea? Ce crezi despre ea?
Erau si fragmente bune, dar lipseste ceva.
Trebuia sa fi stiut ca n-o sa-ti placa.
Draga. Esti prea sensibila.
Tie ti-a placut, dar el ma uraste!
Batrane, nu ma ajuti deloc.
M-am enervat.
Nu ma mai simt bine aici.
Hei! Tu unde pleci?
Ma duc sa ma intalnesc cu niste prieteni in Saint Germain.
-Se duce in Saint Germain, si eu cu el. -Zelda...
Daca tu stai aici sa bei cu el, eu ma duc cu toreadorul.
O aduci inapoi, intr-un moment mai potrivit?
O sa te innebuneasca femeia asta.
E fascinanta si are talent.
Acum cu scrisul, data trecuta cu altceva...
Esti scriitor, ai nevoie de timp sa scrii, nu sa te tii de tampeniile astea.
Te epuizeaza, pentru ca e in concurenta cu tine. Nu esti de acord?
-Eu? -Vorbeste odata, iti cer sa confirmi
ca prietenul meu face o greseala tragica
De fapt, eu nu prea cunosc familia Fitzgerald, asa ca...
Esti scriitor, ai spirit de observatie, ai fost cu ei toata noaptea.
Se poate sa nu mai discutam viata mea privata in public?
E geloasa pe talentul lui. Are un talent rar!
Iti place scrisul lui? Spune drept.
Termina!
-Iti place Mark Twain? -Ma duc dupa Zelda.
Nu-mi place sa o stiu cu spaniolul ala.
Pot sa ma asez? Da, sunt chiar un mare fan al lui Mark Twain.
Cred ca se poate spune chiar ca intreaga literatura moderna americana
se trage de la Huckleberry Finn
Boxezi?
Nu, nu prea... Nu.
Ce anume scrii?
-Un roman. -Despre ce?
Despre un om care lucreaza intr-un "magazin Nostalgia"
Ce naiba e ala?
Un loc in care se vand lucruri vechi. Amintiri.
apoi... E oribil, nu?
Niciun subiect nu e oribil, daca povestea e adevarata.
Daca textul e curat si cinstit, si daca emana...
curaj si delicatete in momentele tensionate.
Asculta... pot sa iti cer cel mai mare serviciu din lume?
Despre ce e vorba?
-Ai vrea sa-l citesti? -Romanul?
Da. Are vreo 400 de pagini si as vrea o parere.
-Parerea mea e ca nu-mi place. -Dar nici macar nu l-ai citit.
Daca e prost, n-o sa-mi placa, fiindca urasc literatura proasta.
Iar daca e bun, o sa-l urasc si mai tare, din invidie.
Nu cere parerea unui alt scriitor.
Problema e ca nu stiu pe nimeni in a carui parere sa am incredere
-Scriitorii se afla in concurenta. -N-o sa fiu concurentul tau...
Ce atitudine. Nu e barbatesc deloc.
Daca esti scriitor, atunci trebuie sa fii cel mai bun. Dar nu in prezenta mea.
-Sau vrei sa imi pun manusile si sa reglam asta? -Nu, nu vreau.
Asculta. Nu o sa citesc romanul. Dar stii ce o sa fac?
-Ce? -I-l dau lui Gertrude Stein.
E singura in care am incredere, cu scrierile mele.
I-ai arata romanul meu lui Gertrude Stein?
-Da-mi-l. -Da, sigur, il aduc.
-Se intoarce maine din Spania. -Grozav, o sa-l aduc.
Nici nu stii cat de entuziasmat sunt.
Sunt atat de fericit, incat inima imi sare din piept.
Ma duc sa-l iau si ma intorc.
O, Gil, calm, calm, totul e bine! Ai avut o noapte grozava.
Fitzgerald, Hemingway, Doamne...
Stai... nu a zis unde ne intalnim.
Bine ca n-ai venit noaptea trecuta. Ai fi urat muzica.
si multimea. Dar eu m-am distrat.
La ce te gandesti? Pari in stare de soc.
Ce ai crede, daca ti-as spune...
...ca am petrecut noaptea trecuta cu Ernest Hemingway si Scott Fitzgerald?
La asta visai? Idolii tai literari?
Daca nu e doar un vis?
Ce tot spui?
Daca chiar am fost cu Hemingway, Fitzgerald si Cole Porter?
As crede ca ai o tumoare pe creier.
Pot sa-ti spun ca Zelda Fitzgerald e exact cum se spune in carti si articole
fermecatoare, dar expansiva
Se vede clar ca nu il place pe Hemingway, iar Scott stie ca el are dreptate,
dar o iubeste si nu poate sa faca nimic.
Haide, scoala-te. Sa incetam sporovaiala despre idoli
fiindca o sa intarziem.
Cred ca o sa raman aici sa mai lucrez la roman,
fiindca mai am cate ceva de cizelat.
Nu. Poti sa faci asta mai tarziu. Mama a zis ca trebuie sa profitam de reducerea decoratorului.
Scoala-te.
Vino sa vezi, Inez. Ce bine s-ar potrivi aceste picturi in casa de pe plaja din Malibu.
Cat costa?
18,000.
Multumesc.
-Ce e? -O ocazie, 18000 de dolari.
18000 de dolari pentru asta?
Cred ca euro, deci ar veni... vreo 20000 de dolari... chiar mai mult
Stiu, dar in America e foarte greu sa gasesti asa ceva.
Are dreptate, Gil.
Nu uita ca inca nu ne-am luat casa, asa ca sa nu exageram cu cheltuielile
ca sa nu trebuiasca sa lucram in plus pe branci
Bine, dar e dragut...
Primesti pentru cat platesti. Ieftin ramane ieftin.
Vreti sa ne intoarcem pe jos?
Pe jos? Nu, a inceput sa ploua.
Ar fi dragut sa mergem prin ploaie, e frumos.
Nu e nimic frumos in a fi plouat.
Nu uitati, in seara asta cinam impreuna.
Ah, da.
Iar eu am o mare surpriza pentru tine dupa cina.
Ce?
-Nu. Nu-mi plac surprizele. -Asta o sa-ti placa.
Sigur nu vrei sa vii cu mine? Pe jos prin ploaie?
-E ultima ta sansa. -Haide! Nu merg pe jos.
Bine.
-Nu inteleg. Unde mergem? -Aproape am ajuns.
Am fugit de la cina. Tata nici macar nu terminase.
Pregateste-te pentru cea mai mare aventura din viata ta.
-Da? -Unde?
Aici. Relaxeaza-te, te rog.
De ce ai carat manuscrisul cu tine?
O sa vezi tu. Si cand o sa vezi, o sa ramai cu gura cascata.
Stii ca niciodata nu exagerez, si daca iti spun ca asta e incredibil...
Bine...
Dar nu inteleg.
Nu vrei sa stii de ce m-am purtat ciudat toata ziua?
-Ba da. -Esti pe cale sa afli.
Si cand o sa afli, te vei mira ca nu m-am purtat si mai ciudat.
Crede-ma. Stiu ce spun.
Nu stiu ce crezi tu, dar asta nu e ceea ce numesc o aventura incredibila.
Sunt obosita de la sala si masaj, asa ca o sa iau un taxi. Taxi!
Stai, stai. Inca putin.
Daca tu vrei sa stai noaptea pe strazile din Paris,
n-ai decat. Dar eu am altceva de facut.
Sa mai asteptam doar 10 minute...
Nu ma trezi daca dorm cand ajungi.
Unde gresesc?
Poate are dreptate si trebuie sa merg la doctor.
Am venit aici, putin ametit, nu beat mort.
M-am ratacit si am venit aici.
Poate ca se intampla o singura data.
Apoi au batut clopotele de miezul noptii...
Buna.
Salutari, d-le Hemingway. Urc imediat.
Misiunea era sa cucerim dealul. Eram patru.
Cinci cu tot cu Vincente, dar el isi pierduse o mana cand a explodat grenada
si nu mai putea lupta ca la inceput
si era tanar si curajos.
Si dealul era coplesit de ploaie parca se scurgea tot in strada...
si era plin de soldati nemti, si incercam sa tintim in primul grup
si daca tinteam bine, am fi reusit sa castigam timp.
Iti era frica?
De ce anume?
Sa fii omorat.
Nu poti sa scrii bine, daca ti-e frica de moarte.
-Tie iti e? -Da.
Ar putea fi cea mai mare frica a mea, de fapt.
E ceva ce li s-a intamplat si o sa li se intample tuturor.
Stiu.
Ai fost vreodata indragostit de o femeie cu adevarat grozava?
Adevarul e ca logodnica mea e foarte sexy.
Si cand faceti dragoste, simti adevarata si pura pasiune?
Si in acele momente iti dispare frica de moarte?
Nu, nu se intampla asta.
Cred ca dragostea adevarata e ca un scut in fata mortii.
Lasitatea se trage din lipsa de iubire, sau de iubire adevarata, tot aia e.
Si cand barbatii adevarati privesc fara frica moartea in fata...
ca vanatorii de rinoceri, sau ca Belmonte
care e cu adevarat curajos,
este pentru ca iubesc cu suficienta pasiune incat sa isi scoata moartea din cap
pana cand se intoarce din nou, asa cum se intampla tuturor
si atunci trebuie sa faca din nou dragoste asa cum trebuie.
Gandeste-te la asta.
-Alice. Ce mai faci? -Bine.
E aici. Urmeaza-ma.
El e Gil Pender. D-na Stein. E un tanar scriitor american.
M-am gandit sa va fac cunostinta.
Foarte bine. Ma bucur ca esti aici sa ne spui cine are dreptate.
Ii spuneam lui Pablo ca portretul asta nu o surprinde bine pe Adriana.
Are universalitate, dar nu si obiectivitate.
Nu, nu. Nu intelegeti, nu o cunoasteti pe Adriana.
Priviti miscarea, liniile, e exact ce reprezinta ea.
Nu. Uitati-va ce i-a facut.
Umpluta cu aluzii sexuale, carnala pana la refuz...
si da, e frumoasa
dar are o frumusete subtila si senzualitate sugerata.
Uitati-va, care e prima voastra impresie despre Adriana?
E de-a dreptul fermecatoare.
Da, dar frumusete subtila, implicita.
D-na Stein, desigur. Inteleg de ce si-a pierdut obiectivitatea.
A pictat o fiinta din Place Pigalle. Un vulcan de pofte.
Daca ati cunoaste-o... Asa este, de fapt.
Poate cu tine, in privat. Dar noi nu o stim astfel.
Cu un gest marunt, ai transformat-o intr-un obiect al placerii.
Parca ar fi natura moarta, nu portret.
Nu, nu sunt de acord.
Ce e cu cartea despre care tot aud? Asta e?
-Da, asta. -O sa ma uit peste ea.
Tu ai citit-o, Hemingway?
Nu. Asta e treaba ta. Intotdeauna te las pe tine sa citesti.
"Din trecut" era numele magazinului, iar produsele care se vindeau erau amintiri.
Lucruri altadata prozaice si vulgare pentru vechea generatie
au fost transformate de timp
in ceva simplu si magic.
Imi place.
Sunt deja vrajita. Vrajita.
O sa o incep diseara.
Dar inainte, noi doi trebuie sa stam de vorba.
Astept de doua luni un raspuns de la editorul asta.
I-am trimis materialele de care ne-am ocupat...
Chiar ai fost vrajita de acele prime randuri?
Trecutul intotdeauna a avut putere asupra mea.
Si a mea. Si pe mine ma vrajeste.
Intotdeauna spun ca m-am nascut prea tarziu.
Si eu la fel.
Pentru mine "La Belle Epoque de Paris" ar fi perfecta.
-Serios? Mai bine decat acum? -Da.
Era atata sensibilitate pe strazi, in chioscuri...
Caii, trasurile, Maxim's...
Vorbesti excelent engleza.
-Nu, nu consider. -Ba da... pe bune.
De cand esti impreuna cu Picasso?
Doamne, chiar am intrebat asta...
Nu vreau sa fiu indiscret. Esti nascuta la Paris?
M-am nascut in Bordeaux. Am venit aici sa studiez moda.
Dar nu vreau sa te plictisesc cu asta.
Vreau sa imi spui!
Continua. Ai venit sa studiezi moda.
Am venit sa studiez cu Coco Channel.
Si m-am indragostit de Paris.
Si de un sumbru pictor evreu-italian.
Stiam ca Amedeo e cu alta femeie, dar tot m-am mutat cu el, cand mi-a cerut.
Si au fost 6 luni minunate.
Il stii pe Modigliani...? ai trait cu Modigliani?
M-ai intrebat, asa ca iti spun trista mea poveste.
Apoi a fost Braque, eram doar o femeie printre altele.
Iar acum sunt cu Pablo. E insurat.
Cand sunt cu el, cand nu sunt.
Nu stiu cum ar putea vreo femeie sa stea cu el. E atat de dificil.
Doamne. Aduci "Art Groupie" la un nou nivel.
-Cum? -Nimic. Ziceam si eu.
Dar spune-mi si despre tine.
Nu stiu ce sa spun.
Ai venit la Paris ca sa scrii?
Pentru ca multi americani vin aici in perioada asta.
Gasesti ca Hemingway e atragator?
-Imi place cum scrie. -Da, stiu.
De fapt, sunt doar in vizita.
Ar trebui sa ramai aici.
-Da? -Da.
E un oras minunat pentru scriitori, artisti...
Stiu. Mi-ar placea, dar nu e atat de simplu.
Si... m-am indragostit nebuneste de cartea ta.
-Asa ca vreau sa aud si restul.
Chiar? Nu-mi vine sa cred.
Pender. Sa mergem la Montmartre sa bem ceva!
OK.
Vom discuta despre cartea ta cand o t ermin de citit.
-Unde te pot gasi? -Pot sa ma intorc eu
... daca sunteti de acord. E bine asa?
-Usa noastra e deschisa. -Grozav.
Vii cu noi?
As vrea foarte mult, dar nu pot.
-Sper sa ne revedem. -Si eu.
Sa mergem.
Intr-o zi te-as fura de la geniul asta, dar vede tot.
Sunt Gil Pender. Am vorbit cu Hemingway si Picasso. Pablo Picasso.
Sunt Gil Pender din Pasadena. Pionier. Am picat teza la literatura.
Dar micul Pender Gil are propria sa carte. Corectata de Gertrude Stein.
O, cat de adorabila era fata aceea.
Pacat ca nu ati venit cu noi la cinema seara trecuta.
Am vazut o comedie americana extraordinara.
Cine juca?
Nu mai stiu, am uitat numele.
Extraordinar dar care se poate uita. Imi aminteste de o pictura.
Despre care am scris.
Da, stiu ca suna aiurea si infantil
Dar John si cu mine am ras din tot sufletul.
-Nu s-a schimbat ceva aici? -Ce anume?
La ce ora ai ajuns aseara?
Nu foarte tarziu. Aceste mici plimbari fac foarte bine inspiratiei mele.
Fara galagia zilei.
Probabil o sa fac o plimbare si la noapte.
-Bine, vom vedea. -Vom vedea.
-Ia uite! -Ce vaze minunate.
-Va place? -Da, foarte frumos.
-Sunteti american -Da
Va place Cole Porter?
Da, ador. Fac parte din grupul de prieteni intimi ai lui Linda and Cole.
Glumesc.
Versuri foarte frumoase.
Incantatoare.
Gil... Gil...!
-Da, da. -Trebuie sa mergem.
Chiar acum?
Da, ne vedem cu Paul si Carol la muzeu, pentru vizita privata
Paul e un expert in Monet, asa ca vom avea ceva de invatat.
Hao sa ne culturalizam.
Juxtapunerea culorilor e uluitoare.
Acest om e adevaratul parinte al expresionismului abstract.
Retrag ce am spus, mai degraba e Turner.
Imi place Turner, dar picturile astea sunt coplesitoare.
Daca nu ma insel, i-a luat 2 ani sa termine asta.
a lucrat in Giverny.
Unul din lucrurile pe care le incerca Monet...
Shhh. Incerc sa ascult ce spune Paul.
...une era adesea vizitat de Callebaut.
Un artist care, in opinia mea, e subestimat.
Ah, iata un splendid Picasso.
Daca nu ma insel, a pictat-o in acest minunat portret
pe amanta lui frantuzoaica, Madeleine, in anul 1920.
Paul, nu pot fi de acord cu tine in aceasta privinta.
Gil, taci si aculta, ai putea invata ceva.
Daca nu ma insel, asta a fost o incercare ratata de a o picta pe
o frantuzoaica pe nume Adriana, din Bordeaux, daca imi amintesc bine.
Ea venise la Paris sa studieze costume pentru teatru.
Si sunt aproape sigur ca avusese o aventura si cu Modigliani
apoi cu Braque, si in fine, asa l-a intalnit pe Picasso.
Desigur, ce nu se transmite din acest tablou
este subtilitatea frumusetii ei.
Era extraordinara.
Ce ai fumat?
Nu as numi asta o capodopera
Ci mai degraba felul marunt in care o vedea Picasso.
Orbit de faptul ca ea era un adevarat vulcan in pat.
Prea mult pentru mine.
-Pe unde e Gil? -Lucreaza.
Plimbarile prin Paris, felul in care orasul este luminat noaptea
se pare ca il inspira
mie imi e totuna, pentru ca o sa ma duc sa dansez cu Paul.
Unde e Carol?
E deja in pat, a mancat scoici stricate.
Noapte buna. Ne vedem mai tarziu. Multumesc pentru cina, tata.
-La revedere, dulceata mea. -La revedere.
Unde tot iese Gil noaptea?
Ai auzit, se plimba, ii vin idei.
Pari sceptic.
Am vazut ce poate. Dar uneori am impresia ca-i lipseste o rotita.
Si nu mi-a placut comentariul lui despre republicani.
Sunt oameni de treaba care incearca sa-si ajute tara.
Nu sunt zombie idioti si cripto-fascisti.
Chiar daca. Nu cred ca are rost sa-ti impui ideile.
Sunt curios unde isi petrece noptile.
Un lucru e sigur: Nu se duce sa danseze.
Scuze.
Scott!
Ce mai faci?
Bine. Ma bucur sa va vad.
Ce petrecere grozava.
Da, asa e.
Christine!
Gil, ma bucur sa te vad.
Buna seara.
Ce surpriza!
Am trecut pe la Gertrude Stein
sa vorbim despre romanul meu
si mi-a zis ca e o petrecere
si tu si Pablo sunteti aici.
A, Pablo e acasa.
... ne-am cam certat.
Se parea ca te distrezi dansand cu Djuna Barnes...
A, ea era? Nu e de mirare ca incerca sa conduca numai ea!
E un loc grozav pentru petreceri.
Numai familia Fitzgerald poate organiza asa ceva.
-Vino sa-ti arat ceva. -Sigur.
-Noutati despre carte? -A, merge bine.
Uite.
E din "Belle Epoque". Epoca mea preferata.
Ador caruselul.
Si eu.Si ma bucur sa te vad.
Si eu ma bucur.
Buna seara, micuta mea Adriana.
Nu-i asa ca visul asta parizian e o sarbatoare mobila?
Fii atenta,
O sa te fur de la fugarul ala din Malaga, intr-un fel sau altul.
Intre mine si Belmonte, pe cine ai alege?
Greu de spus. Sunteti perfecti amandoi.
El e mai curajos. Infrunta moartea mai des.
Si daca l-ai alege pe el, as intelege.
L-a ales pe Pablo.
Da, l-a ales pe Picasso, numai ca pentru el
femeile sunt bune numai la pat si de pictat.
Si parerea ta care e?
Eu cred ca femeile sunt la fel de curajoase ca barbatii.
Ai impuscat vreodata un leu care vrea sa te atace?
-Nu. -Ai vrea sa stii cum e?
-Nu cred. -Ai fost vreodata la vanatoare?
-Nu. -Dar tu?
Numai pentru premii.
Sa mai luam un pahar.
Mergem intr-un loc mai linistit, unde sa ne putem concentra un pic?
La revedere.
Cine vrea sa se bata?
Sper ca nu e nimic grav cu tine si Pablo.
E labil si posesiv.
Parca ar fi un copil.
Inteleg de ce vor sa te picteze toti.
Ai o expresie a fetei cu adevarat deosebita.
E atat de interesanta...
Si tu esti interesant.
-La modul "ratacit". -Ratacit?
Cred ca se poate spune ca sunt ratacit.
Mai spune-mi despre cartea ta.
Pai, cartea mea este.. Stii ceva?...
In seara asta nu-mi pasa de ea. Tot ce vreau e sa merg prin Paris cu tine.
Intruna uit ca esti doar un turist.
Pe scurt, asta sunt.
Nu ma hotarasc daca Parisul e mai frumos ziua sau noaptea.
Nu se poate spune. Sunt o gramada de argumente pentru fiecare.
Uneori ma intreb cum ar putea cineva sa creeze o carte, un tablou,
o simfonie sau o sculptura care sa concureze cu un astfel de oras.
Nu se poate. Fiindca fiecare straduta sau bulevard
E o mica opera artistica ea insasi.
Si cand te gandesti ca in universul rece, violent si absurd exista Parisul
si luminile lui... Pe Jupiter sau Neptun nu se intampla nimic
Dar de la kilometri distanta, din spatiu, se pot vedea luminile, cafenelele
oamenii care canta, beau... Din punctul nostru de vedere Parisul e cel mai viu loc din univers.
Esti un poet.
Multumesc, dar n-as numi sporovaiala mea "poezie".
Desi am vorbit destul de frumos.
Iti place vreuna din fetele astea?
Mi-e rusine sa spun, dar ma atrag toate.
Imi place stilul sexy ieftin, cred ca asta ma face superficial.
Cand eram la scoala catolica, eu si colega de camera
am platit o femeie din Pigalle sa ne invete tot ce stie.
-Pe bune? -Da.
O sa meditez la asta.
Imi place sa ma plimb cu tine.
-Arati uimitor -Multumesc.
Doamne, este cine cred eu?
Ce cauta aici, asa aproape de apa?
Zelda, ce faci?
Era cu o fata frumoasa si vorbeau despre mine.
Si cu cat ma apropiam de ei, era din ce in ce mai rau.
Nu, nu. Scott te vrea numai pe tine. Sunt absolut sigur de asta.
-Nu. S-a saturat de mine. -Gresesti.
-Nu e deloc asa. -Dar cum? Cum?
Ai incredere, sunt sigur. Uneori, vezi exact ce simte cineva.
-Ma doare pielea. -Nu, nu face asta.
Nu face asta.
Tine, ia asta.
-Ce este? -E Valium, te vei simti mai bine.
Porti medicamente cu tine?
De obicei nu, dar de cand sunt logodit cu Inez
Am avut mici atacuri de panica, dar nimic serios, o sa treaca
dupa nunta.
N-am auzit de Valium. Ce este?
E medicamentul viitorului.
Nu mi-ai spus ca urmeaza sa te casatoresti.
A, da. Nu e prea curand. Candva, in viitor.
Bine, succes cu cartea si casatoria.
Multumesc.
Cred ca ti-ar placea Inez. Are un simt foarte dezvoltat al umorului, e atractiva
Nu suntem de acord intotdeauna, dar...
In lucrurile importante
Mai degraba in cele marunte.
daca e sa le separam de cele importante.
Ea ar vrea sa locuim in Malibu si sa lucrez la Hollywood.
Dar avem si puncte comune... ne place mancarea indiana.
Nu chiar toata, dar painea "pita"
ne place amandurora.
Trebuie sa plec. O sa-i lipsesc lui Pablo.
-Te conduc. -Nu, nu, nu. Termina-ti paharul.
Locuiesc aproape.
Adevarul e ca vreau sa fiu putin singura.
Multumesc pentru tot, la revedere.
Monsieur, pacat, pacat...
Ne-am cunoscut mai devreme.
La petrecere.
-Dalí, Dalí. -A, imi amintesc.
-O sticla de vin rosu! -Da, da...
Si un pahar pentru domnul, va rog. Imi place!
Limba franceza
Chelnerii... nu.
Iti place forma rinocerilor?
A rinocerilor?
Nu m-am gandit la asta.
Eu pictez rinoceri.
Si pe tine. Vad... ochi tristi...
Si buze mari... topindu-se pe nisipul fierbinte
si o lacrima care se scurge...
si in lacrima... nu pe fata ta, fata lui Cristos!
Da... si un rinocer...
Sigur arat trist,
sunt intr-o situatie foarte complicata
Luis... Hei... Luis.
Prietenii mei.
-Dl Bunuel -Bunuel?
Da. Bunuel. Si dl Man Ray.
Iar el e Pender!
Da. E...
Penderrrrr!
Da.
-Iar eu sunt... Dalí. -Dalí. Da.
-Trebuie sa-ti amintesti. -Da.
Pender e intr-o situatie foarte complicata.
Suna atat de nebuneste, incat o sa credeti ca sunt beat
Dar trebuie sa spun cuiva: vin dintr-o alta epoca.
Din viitor. Vin din anii 2000.
Ma urc intr-o masina si ma deplasez in timp.
Absolut normal.
Locuiesti in doua lumi. Nu vad nimic neobisnuit pana acum.
Voi sunteti suprarealisti, dar eu sunt un om normal.
Intr-una din vieti, o sa ma insor cu femeia pe care o iubesc, sau cel putin cred ca o iubesc.
Sper ca o iubesc, ca doar ma insor cu ea.
Rinocerii fac dragoste fecundand femela.
Dar... e o diferenta
in frumusetea a doi rinoceri.
-Exista o alta femeie? -Da, Adriana.
Ma atrage foarte tare. Irezistibil.
Dar, sunt alti barbati - mari artisti, genii
atrasi si ei irezistibil. Si pe care si ea ii gaseste...
Un barbat indragostit de o femeie dintr-o alta epoca.
-Vad o fotografie. -Vad un film.
Vad o problema de nerezolvat.
Vad... un rinocer...
Ai progresat azi-noapte?
Incep sa cred ca romanul meu e prea realist,
ar trebui sa las frau liber imaginatiei, sa nu mai fiu asa logic.
De ce esti atat de frumoasa dimineata?
-Nu, nu, nu. Trebuie sa ne imbracam. -Vino aici.
Am de lucru, dar nu rezist cand te vad dimineata.
Paul spune ca trebuie sa mergem la tara
Ne va duce la un han foarte frumos
Dar daca nu ai chef, nu veni.
Eu nu am de gand sa-l ratez din cauza ta.
Buna!.... Bonjour.
Buna, as avea o intrebare
-Inteleg ca isi iubea sotia, dar si amanta. -Da.
Credeti ca e posibil sa iubesti doua femei in acelasi timp?
Pai, le iubea pe amandoua, dar in feluri diferite.
E atat de frantuzesc...
Sunteti mult mai evoluati ca noi in domeniul asta
Va amintiti de mine? Eram cu grupul care...
Da. Cu domnul acela pedant.
Daaa, pedant. E un cuvant foarte potrivit.
Iata fotografia. Vreau sa stiu unde merge noptile.
De ce anume il banuiti?
Se insoara cu fiica-mea. Vreau sa fiu sigur ca ia decizia buna.
Veti pastra discretia, nu?
Ati venit la locul potrivit, Monsieur
Monsieur Tisserant se va ocupa personal de urmarire
si va raporta unde isi petrece domnul noptile.
Hei, multumesc ca v-ati oprit.
T.S. Eliot?
De unde vin eu, oamenii isi masoara vietile cu munti de cocaina.
D-na Stein?
Ah, Pender, o sa vorbim despre cartea ta. Am terminat-o de citit.
Suntem in mijlocul unei mici crize.
A, ma intorc mai tarziu. Nu vreau sa va intrerup.
Nu e niciun secret. Adriana l-a parasit pe Pablo, si a plecat in Africa cu Hemingway.
Stiam ca e obsedata de fanfaronul ala.
Doar am vorbit despre asta.
Sunt sigura ca se va intoarce la tine si iti va fi devotata.
A plecat la vanatoare, dar se va intoarce la Pablo.
Sunetul hienelor noaptea, cand incerci sa dormi intr-un cort
te innebuneste. Kilimanjaro nu e Paris.
A luat-o pe muntele Kilimanjaro?
Sa vorbim despre cartea ta. E neobisnuita. Pe de o parte, e aproape SF.
Tuturor ne e frica de moarte si ne cautam locul in univers.
Rolul artistului nu e sa dispere, ci sa gaseasca un antidot
pentru desertaciunea existentei.
Iar tu ai o voce clara si adorabila, nu mai fi asa pesimist.
Spune-i lui Gil sa-si ia un costum pentru cina de maine seara.
Am uitat sa-ti spun, de fapt Gil nu vine la muntele Saint Michel.
De ce nu? Chiar nu inteleg.
Pentru ca scrie, rescrie, si iar rescrie.
Zice ca Picasso nu isi parasea niciodata atelierul de lucru
I-am zis ca n-are nimic in comun cu Picasso. Si se uita la mine fara sa spuna nimic.
Treaba lui, pierde un weekend grozav.
Ai ceva de Cole Porter?
-Buna. -Ce mai faci?
-Imi amintesc de tine -Da?
Esti prietenul lui Cole Porter
Da. Si nu uita de Linda, si ea e prietena mea.
-Ti-ai dat seama ca glumeam. -Asa e.
Mi-am dat seama. Esti prea tanar.
Si tu pari prea tanara ca sa cunosti toate lucrurile astea.
Le stiu, fiindca a scris multe cantece despre Paris.
Care e povestea ta? Pari indragostita de propriul tau oras.
Esti parizianca?
-Da, Monsieur -"Da, Monsieur"...
Imi poti spune Gil
Cat costa asta?
Asta? 18 euro.
Ati putea...
Mi-ati putea traduce asta?
Vorbiti engleza?
Multumesc.
...faptul ca exista Paris, iar cineva alege sa traiasca
oriunde altundeva in lume, e un mister pentru mine.
Cina cu Pablo si Henri Matisse.
Pablo e un artist mai valoros, dar Matisse e un pictor mai bun.
Paris, vara: cum ar fi fost
sa stam imbratisati si indragostiti la Maxim's in perioada lui de glorie
Sunt indragostita de un scriitor american pe care tocmai l-am cunoscut, Gil Pender
Acel moment magic despre care toata lumea vorbeste, mi s-a intamplat
Stiu ca Picasso si Hemingway sunt indragostiti de mine.
Dar pentru un motiv inexplicabil, inima ma poarta catre Gil.
Poate pentru ca pare atat de naiv si neajutorat
Cum se intampla de obicei in viata asta trista,
e pe cale sa se insoare cu o femeie pe nume Inez.
Am visat odata ca Gil mi-a adus un cadou.
Erau niste cercei. Apoi am facut dragoste.
Cercei!
Ce faceti?
Pe tata l-a durut in piept.
O fi doar o indigestie.
Nu putem lasa asta la voia intamplarii.
Mai stii ce ai patit in trecut? Angioplastie 3 ani?
Intr-adevar.
Ce tampenie, au bagat in mine un balon.
Un balon?
Va rog, trimiteti medicul hotelului la camera 728.
Nu chemati doctorul.
Gil, de ce esti asa aranjat?
Eu? Doar am scris, si iar am scris...
Si te imbraci in costum si te parfumezi ca sa scrii?
Nu, am facut un dus rapid, stii, ma concentrez mult mai bine in dus...
imi genereaza ioni pozitivi
Asa. Deci mergeam spre Mont St. Michel si deodata tata se face alb
Ne-am speriat ingrozitor si ne-am intors imediat din drum.
Clar! John, pot sa te ajut cu ceva?
Mi se pare ca ai o mina buna, dar eu nu sunt doctor.
Nuuu... Cred ca de vina e acel boeuf bourguignon pe care m-a pus sa-l mananc.
Ce e aia?
Care?
Aia din mana ta?
Nimic
-E un cadou. -Stiu.
De fapt nu e. Ba e, dar...
Pentru mine?
Da, dar, nimic... doar ceva de la targul de vechituri.
Pot sa-l vad?
Nu. Asta spun.
Este pentru o cina speciala la care vreau sa te invit.
E o bijuterie?
Sper sa mi se potriveasca. Fiindca acel colier cu piatra...
Credeam ca-ti place ala! E simplu, dar elegant.
Asta ai spus intotdeauna.
Putin platesti, putin primesti. Asta am spus intotdeauna...
N-ai vazut colierul ala.
Ti-l arat si ai sa intelegi imediat.
Brusc, toata lumea are ceva cu colierul.
Credeam ca iti plac lucrurile simple.
Asta e problema: e prea simplu.
Ce sa stiu eu... prea simplu.
Unde sunt cerceii mei cu perle?
Sigur i-ai adus? Nu-mi amintesc sa te fi vazut cu ei.
Ba da, i-am pus aici.
Daca nu sunt, inseamna ca ti-au cazut de la urechi.
Amandoi? Sunt cercei cu ac de siguranta!
Ti-am spus sa-i pastrezi in seiful hotelului...
-Crezi ca i-a furat femeia de serviciu? -Intotdeauna ea e de vina.
In dimineata asta erau aici.
Voi denunta furtul imediat.
Am vazut-o ca avea o privire vicleana de la inceput.
Nu va pripiti sa trageti concluzii...
As vrea sa raportez un furt.
-Inez, nu.
Puteti sa trimiteti la noi detectivul hotelului?
E o vanatoare de vrajitoare. Nu poti face asa ceva unui om!
Ba da, daca e un hot.
De la inceput nu mi-a placut femeia aia de serviciu.
Era prietenoasa, era draguta.
Intotdeauna tii cu ceilalti. De aia te face tata "comunist".
Slava Domnului.
Bonsoir, sunt dr Gerard.
Sunt bine, sunt bine.
Multumesc.
A facut o angioplastie...
Ignorati-o.
Astia sunt?
Ei par a fi.
Unde i-ai gasit?
Erau chiar acolo, in baie.
-In baie? -Da, pe chiuveta.
Oare ce cautau in baie...?
Poate i-ai aruncat pe undeva, iar femeia de serviciu i-a ridicat
si i-a pus undeva, sa ii poti vedea usor. Ce dragut din partea ei.
Nu i-am aruncat nicaieri.
Important e ca nu i-a furat nimeni.
E printre cele mai reusite de pana acum...
cred ca Léo vrea sa-l cumperam
Ah, Pender, tocmai ii spuneam lui Matisse ca vrem sa cumparam
noul lui tablou, pentru colectia noastra privata
-Cred ca 500 de franci e un pret bun. -500 de franci pentru un Matisse?
Da, pare un pret bun...
Ma intrebam daca as putea cumpara si eu vreo 6 sau 7 tablouri...
Ce ai acolo?
Am revizuit primele capitole din cartea mea si as fi vrut sa imi spuneti daca
sunt in directia buna. v-as fi recunoscator.
Las-o aici.
Aveti vesti despre Hemingway?
Da, s-au intors. Nu a fost o excursie reusita. Stiam ca n-o sa mearga
S-a terminat. Si cu Picasso, la fel.
E singura acum, la ___. Se insoara unul din pictorii aia nebuni, suprarealisti.
Si acolo il sarbatoresc. Se va bucura sa te vada.
Hei, ce faci aici?
Te cautam.
Serios?
Da. N-oi sti eu multe, dar ca scriitor, simt anumite vibratii
emise de oameni, si pot spune ca intre noi doi exista asa ceva
si cred ca simti ceva pentru mine
Credeam ca te insori.
In momentul asta, nimic nu e sigur.
Nu stiu ce se va intampla.
Putem merge sa vorbim undeva unde e mai putin zgomot?
-Sigur. -Haide.
A, dl Buñuel, am o idee foarte buna pentru un eventual film.
Un grup de persoane se intalnesc la o cina festiva,
iar la sfarsitul cinei, vor sa plece dar nu reusesc.
De ce nu?
Pur si simplu nu pot sa plece de acolo, sa iasa pe usa.
Bine, dar de ce?
Sa vezi. Fortati fiind sa ramana intre ei, barierele civilizatiei se naruie
si ei redevin ceea ce sunt cu adevarat: animale.
Nu pricep. De ce nu se ridica si pleaca pur si simplu de acolo?
Gandeste-te la asta. Poate intr-o zi cand te barbieresti, o sa ti se para interesant.
Nu inteleg. Ce ii tine acolo, in camera?
Ce faci?
Nu stiu. Am...
Pentru o clipa, m-am simtit nemuritor.
Pari atat de trist...
Pentru ca viata e prea misterioasa.
Sunt vremurile in care traim
Totul se petrece atat de repede.
Iar viata e zgomotoasa si complicata
Intotdeauna am fost un om rational...
Nu am facut niciodata lucruri nebunesti
Si cand am venit prima data la Paris am fost asa
Niciodata nu m-am gandit sa incerc sa fiu un scriitor adevarat
ci doar un pion la Hollywood, si as vrea
sa las pur si simplu lucrurile sa se intample
Iata.
Sunt extraordinari.
-Pune-ti-i. -Sunt atat de frumosi.
Uite...
Domnule, Domnisoara, poftiti.
Cine sunteti?
Haideti, o sa intarziem.
Oh, Doamne, e uluitor, ca in picturile pe care le-am vazut.
Si e chiar aici - "La Belle Epoque".
Se intampla atatea lucruri in orasul asta!
Trebuie sa imi pun o dorinta
Buna seara.
-Bine ati venit -Multumesc
Oh, ce rochie frumoasa, atat de eleganta, de avangarda.
Poftiti sampanie, e sarbatoare.
Nu e uimitor? Prima data cand ne-am vazut, ti-am vorbit despre acest loc
si "La Belle Epoque". Si iata-ne aici.
Am sentimentul ca sunt incredibil de norocos.
Iar eu stiu exact unde vreau sa mergem apoi.
Dupa dvs.
-Oh. -E uimitor.
Uite... Pablo il admira atat de mult. Ma duc sa il salut.
N-ar trebui sa il deranjam.
Dar pare atat de singur.
Sigur i-ar prinde bine putina companie.
Bine, sa mergem.
Monsieur Lautrec?
Da?
Buna seara, suntem doi mari admiratori.
Multumesc, doamna.
Putem sa va oferim un pahar?
Cu placere. Luati loc.
Inteleg si eu atata franceza. Si dupa mimica.
-Sunteti american. -Da.
Mi-am dat seama dupa accent
Da, da.
Ne plac enorm picturile dvs.
Si mie imi plac.
Permiteti-mi sa vi-i prezint pe Gauguin and Degas.
Paul Gauguin.
Nimeni nu mai picteaza ca el.
Nici Picasso, nici Matisse.
-Vorbiti engleza? -El vorbeste putin
-Nu, nu, vorbesc chiar bine.
O sa vezi.
Degas si cu mine tocmai discutam
cum generatia noastra e lipsita de sens si de imaginatie
Spune ca aceasta generatie e goala si fara imaginatie.
Era mult mai bine de trait in perioada Renasterii.
Nu! Asta e perioada de aur!
Deloc, era mult mai bine in perioada Renasterii!
Cu ce va ocupati?
-Studiez haute-couture. -De aceea sunteti atat de eleganta
Vrea sa va prezinte unui prieten, Richard. Cauta pe cineva care sa creeze costume pentru balet.
Costume pentru balet?
Dar... nu traiesc aici. Adica traiesc, dar...
Sa nu intram in detalii. Suntem doar in trecere.
Putem discuta putin?
Ne scuzati.
Nu i-a luat mult lui Gauguin pana sa isi intre in rol.
Hai sa nu ne mai intoarcem in 1920.
Ce idee e asta?
Sa ramanem aici
E inceputul "la belle epoque", cea mai infloritoare epoca pe care a cunoscut-o Parisul.
Si cum ramane cu 1920
Si charleston, Fitzgerald, Hemingway... Ii ador pe oamenii astia.
Dar e prezentul... E plictisitor
Plictisitor?
Dar nu e prezentul meu. Eu sunt din 2010
Ce vrei sa spui?
Am ajuns in timpul tau, asa cum adineauri
am ajuns impreuna in 1890.
Zau?
Incercam sa fug din timpul meu, asa cum si tu vrei sa fugi din al tau.
Doar nu vrei sa spui ca anii '20 sunt perioada de aur?
Ba da, pentru mine sunt.
Eu sunt din anii '20', si iti pot spune ca perioada de aur
este "La Belle Epoque".
Uita-te la oamenii astia: pentru ei, perioada de aur e Renasterea.
Ar schimba imediat "la belle epoque" pentru Titian si Michelangelo
Care la randul lor, ar vrea sa traisca pe vremea lui Kubla Khan.
Si chiar acum realizez un lucru...
Nu e mare lucru, dar explica
de ce m-am speriat de un vis pe care l-am avut
Ce vis?
Am visat azi-noapte, sau mai bine zis am avut un cosmar
in care ramasesem fara Zithromax si m-am dus la dentist si nu mai avea novocaina
Intelegi? Oamenii astia inca nu au antibiotice
Ce tot spui acolo?
Adriana, daca ramai aici, si asta devine prezentul tau,
in curand vei incepe sa-ti imaginezi ca un alt timp
este de fapt "perioada de aur".
Asta este de fapt prezentul.
Prezentul nu ne multumeste, fiindca viata nu ne multumeste.
Asta e problema cu scriitorii.
Traiti prin cuvinte. Dar eu ma bazez pe sentimente.
Asa ca voi ramane sa traiesc in perioada cea mai glorioasa a Parisului
Candva ai ales sa parasesti Parisul, si ai regretat
E adevarat ca am regretat, dar cel putin a fost decizia mea.
O decizie adevarata.
Pe cand ce se intampla acum e nebunesc
si daca o sa mai scriu ceva, trebuie sa fie fara iluzia
ca sunt fericit numai in trecut.
Atunci... la revedere, Gil.
La revedere.
Pender, am citit ce ai corectat si esti pe calea cea buna. Ai inteles ce am spus.
Daca o continui asa, va iesi ceva de valoare.
Sunt vesti excelente. Chiar am incercat sa va urmez sfaturile si se pare ca am reusit.
Inseamna enorm pentru mine ajutorul dvs.
Hemingway a citit-o si el si crede ca va fi o carte buna,
dar are o sugestie.
Ce anume?
Nu-i vine sa creada ca personajul principal nu realizeaza ca logodnica lui
are o aventura cu celalalt personaj chiar sub nasul lui.
Care personaj?
Celalalt, cel pedant.
Asta se numeste negare... Multumesc.
Esti nebun? Paul si cu mine? Cum ti-a venit ideea asta absurda?
Cum? De la Ernest Hemingway. Lui i-a venit. Si are sens!
Gil, tumoarea ta de pe creier vorbeste din nou. Nu, nu.
Nu e nimic nebunesc la Hemingway sau Fitzgerald, sau Gertrude Stein sau Salvador Dalí.
Da. Doar ca au murit de ani de zile.
Nu, trecutul nu e mort. Nici macar nu e trecut.
Stii cine a zis asta? Faulkner. Si avea dreptate.
Si pe el l-am intalnit la o cina festiva.
-Gil, ai innebunit. -Ba nu.
Ba da.
Nu. Sunt prea naiv. Gelos si naiv.
E o disonanta cognitiva. Scott Fitzgerald a vorbit despre ea.
Gil, Gil.
Inez, ma poti pacali pe mine, dar nu pe Hemingway.
Doamne! Am de-a face cu un nebun!
Bine, da! Am fost cu Paul cateva nopti.
Pentru ca este romantic, vorbeste franceza, iar tu lucrezi intruna.
si poate a ajutat si atmosfera din orasul asta ordinar, dar... treci peste asta, Gil
Putem vorbi despre asta dupa ce ne intoarcem acasa.
Eu nu ma intorc.
Ce?
Raman aici.
Si nu e din cauza aventurii tale romantice. Paris e Paris.
Iar tu si eu... e clar ca nu suntem facuti
unul pentru altul.
Ce?
Cred ca...
Ce tot spui? Despre ce tot vorbesti?
Grozav.
Mergeti sa inotam?
Buna.
Ne despartim.
Ce?
Gil se muta la Paris.
Stiam, ti-am spus eu.
Dar ce s-a intamplat?
O sa raman in Paris.
Daca nu voi fi fericit, ma voi intoarce, dar momentan...
Cu cine? Cu cine, Gil?
Cu prietenii tai imaginari?
Mama avea dreptate - iti lipseste o rotita.
Eu am zis asta primul.
Si cartea ta despre vanzatorul de obiecte vechi...
Asculta, nu vreau sa fac pe modelul, dar
cred ca ai fi mai bine fara mine. Chiar cred asta.
Si noi credem la fel.
Nu-mi vine sa cred.
Hai, pleaca.
Du-te sa bati strazile, bucura-te de luminile si acoperisurile Parisului.
La revedere, Inez.
La revedere, Gil. Saluta-l pe Trotsky....
Stiti?
Am pus un detectiv sa-l urmareasca
Mi-am dat seama ca e ceva in neregula.
-Pe bune? -Da, da.
A fost vazut urcandu-se intr-o masina veche in fiecare noapte
Si ce s-a intamplat?
Nu stiu. Agentia spune ca detectivul a disparut.
Cine sunteti?
M-am ratacit, am luat-o pe un drum gresit.
Garzi! Garzi!
Sa-i taiem capul!
(miezul noptii)
Hei, buna.
Buna.
Oau.
Ma bucur sa te vad.
Ce faci aici?
Ma intorc de la o cina cu prietenii.
Bine.
Aici locuiesc.
Dar tu, ce faci aici?
Am iesit la o plimbare.
De fapt, m-am hotarat sa ma mut la Paris.
-Intr-adevar? -Da.
Sunt sigura ca o sa-ti placa.
-Crezi -Da
Stii ceva? M-am gandit la tine deunazi.
Seful meu a mai adus un album al lui Cole Porter.
-Si asta ti-a amintit de mine? -Da.
Imi place asta.
-Mergi catre casa acum? -Da.
As putea sa te conduc, sau sa te invit la o cafea?
Incepe sa ploua.
E ok, nu ma deranjeaza sa ma ploua.
-Pe bune? -Da.
De fapt, Parisul e cel mai frumos atunci cand ploua.
Si tu crezi asta? Si eu la fel, sunt absolut de acord.
Da, chiar este mai frumos!
-Apropo, numele meu e Gabrielle. -Gil. Ce nume frumos.